LAŽLJIVI GLASS
U novinarstvu ima puno važnih.
Puno napuhanaca i tupana.
Nešto ti uvaljuju, preuređuju sobu,
trude se izgledati važniji no što jesu.
Dobra stvar je,
takvi ti novinari omogućuju da se lakše istakneš.
Ako si iole skroman,
neupadljiv ili brižljiv, ispadaš.
Zato suradniku donesi ručak, ako je zatrpan rokovima,
sjeti se rođendana.
Istina, novinarstvo je teško,
svi su pod prešom, napinju da izdaju novi broj.
Nitko nije naspavan, ali dozvoljeno ti je svakome se nasmiješiti.
Čak i Woodward i Bernstein tu i tamo izađu na burger,
a osvojili su Pulitzera.
Neki izvjestitelji misle da je politički sadržaj
onaj koji priču čini nezaboravnom.
Ja mislim da su to ljudi,
kad nađeš njihovu osobnost, mane,
koje ih čine zanimljivim, i čine ih ljudskim.
Novinarstvo je umjetnost prikazivanja ponašanja.
Moraš znati tko su oni za koje pišeš.
Moraš znati u čemu si dobar.
Uočavam što ljudi čine,
pronalazim što ih pokreće, plaši,
i to zapisujem.
Tako su oni ti, koi pričaju priču.
I znate što? Takvi uratci također osvajau Pulitzere.
Highland park Fakultet
"Autor priloga za Harper's Magazine,
autor priloga za George magazine,
autor priloga za Rolling Stone,
i naravno pomoćnik urednika
New Republic magazina u Washingtonu D.C.
Oprostite ako zračim, ali znate, bila sam njihova novinarska muza.
Istina je.
Prije samo sedam godina je sjedio...
eno tamo.
Oprostite... tamo.
I radio točno iste stvari koje vi činite,
radio sastavke i imao noćne more
o gospođi Duke i njenoj čuvenoj crvenoj olovci.
A pogledajte što se dogodi kad se vrhunac od vas traži.
Sada je u New Republic-u.
Sada sam u New Republic-u.
U svibnju, urednici New Republic magazina...
... uz Washington Post, New Republic, i Boston Globe.
Prijedlog zakona minirao je ovog tjedna New Republic.
LAŽLJIVI GLASS
Od velike ste pomoći. Htio sam informacije...
Pa rekao sam, "Network news, novosti mreže. Hmm.
Dobro to je onaj show, svaku večer na programu,
između "Fixodent" reklama, je li? To ga je ušutkalo.
Hej, Steve. Hej, Steve.
Hej, ljudi.
Gloria, ta ogrlica si ti. - Hvala, lutkice.
Imam nove robe. Za tvoju djevojku.
Čim završim tamo članak. - Kako ide?
Užasno. - Aha.
To je suštinska narav revije, Lew.
Mallory, mogu dobiti par kopija? - Naravno.
Ljudi koji žele fotografije, kupe si Newsweek.
Kupe Newsweek. i Time,
i US News & World Report. A naša žrtvovanja su smiješna.
Da pogodim. Opet te davi radi preoblikovanja.
Da, omotnica i grafike. - I fotografije.
Da te potsjetim Steve,
ova revija nije mijenjala svoj izgled od 80.-tih.
Kakav je?
Dobar.
Mrziš ga. - Ne, dobro je, malo grubo.
Ne, najgore je što sam napisao. Grozno je.
Ako mi ne pomognete, neću ga ni poslati.
Kad bi trebao? - Sutra.
Tsk...
Morat ću se ubiti.
Mislim, New York Times Magazine!
Hoćete mi pomoći kod toga, molim?
Naravno. - Naravno.
Hvala.
Poziv za tebe na trojki, slađani... netko iz Policy Review.
Kad si počeo govoriti sa Policy Review?
Nisam. Vjerojatno ništa. Pošalji mi na govornu poštu, ok?
Oh, i slađana..? - Mm-hmm?
Caitlin je upravo rekla da treba nakit... za dvije oprave, sljedeći tjedan?
Misliš da imaš za nju nešto?
Donijet ću kutiju.
Nisam mogao odoljeti. - Želiš daučinimo odmah, ili...
Da, za trenutak. Moram brzo natrag nekoga nazvati.
Donio sam malo žvakaća.
Oh...!
Kad bi priredio zabavu gdje bi igrali "Monopoly,"
bi li došle? - Mogu biti cipelica?
Naravno.
Odvjetnici su zatražili da stišamo prizvuk izvješća o Srbiji.
Jesu li? - Mogli bi biti tuženi za klevetu.
Poznajem malko zakon o kleveti,
mjerodavan je samo za osobe koje nisu javne.
Pa, da. Pa je dakle Srbija, skrivena,
uglavnom nepoznata svijetu, dok...
se ne pojavi na naslovnici New Republica.
Tjedna naklada nam je 80.000.
81.500. - Skoro si dovršio, Rob?
Dva dana. Najviše. - Da, dva dana od Chanukah.
Hej, osnovno je dovršeno... najveći dio.
Sljedeći. Amy?
Završila sam izvješće o nadomjescima etanola.
Imamo 16.800 revija u državi.
Samo jedan sebe naziva "magazinom predsjedničkog Air Force One."
I tu je uzbuđenje rada za New Republic.
Slabo ste plaćeni, radno vrijeme ubojstveno,
ali tvoje radove čitaju ljudi od važnosti.
Predsjednici, zakonodavci... tvoj rad utječe na javno mnijenje.
To je... zadivljujuća privilegija,
i golema odgovornost.
Oprostite. Ne žele čuti
cijeli "Odgovornost novinara" govor, je li?
Želite znati kako svoje ime staviti u tisak, je li tako?
Zvuči poznato. Dobro.
Provest ću vas kroz život tipičnog uratka
pa ćete vidjeti gdje su ograničenja.
Uzet ćemo moj prošlogodišnji napis
o skupini mladih Republikanaca na zasjedanju konzervativaca.
Novinarstvo je kao gonjenje istine.
Ne bih vas poticao činiti što nisko i nečasno
u lovu na priču, kao prisvajanje telefonskog identiteta.
Ne znam, čovječe. Učestvovanje mi se učinilo dosta dobro.
Ne, čovječe. Konzervativizam je mrtav.
Mrtav? - Gubimo.
Dovraga točno.
Pri takvoj priči, bilješke su krucijalne.
morate zapisati sve što čujete i vidite.
Svaki citat, svaki detalj...
sve čak do mini bočica u hladnjaku.
Nama je kao čovjeku kome je pišati,
izgubljenom u pustinji, u potrazi za drvetom.
Istina. Potpuna istina.
Znate što ste trebali naručiti, je li?
Da, potpuno.
Dajte nam pravu "kravicu." Što deblju, to bolju.
Prištići bi bili bonus.
Hajdemo!
Hej, Steve. - Hej, Chuck.
Na čemu radiš?
Što je Gabriel García Marquez pisao o Folklandskom ratu.
A ti?
Mladi republikanci na CPAC konferenciji.
Prilično običan zadatak.
Hotelske plesne dvorane, dosadni govori. Piletina za večeru.
Gdje svi vrijeme provode u gornjim svlačionicama,
vršeći prijestupe.
Oh, da?
Da. Bio sam na jednom. Plesnjak je bio prazan.
Svaki delegat ispod 25 bio je na petom katu i napijao se.
Druga, prekomjerno piće, kurve...
bilo je dosta ružno.
Zvuči super, Steve. - I tvoje.
Dobro, moram se vratiti na posao. Dobar tek.
Hvala.
Čekajte. Moram si dati ukor za slabo postavljenu scenu.
Da pojasnim. Pred godinu dana, Chuck Lane i ja bili smo ravnopravni.
Još nije postao urednik.
Michael Kelly je tada bio urednik.
Oprostite gospođo Duke. Znam što mislite o jasnoći.
Moramo početi zvati druge.
Ne mislim svaki dan jesti te stvari.
Bila je Cannonova zgrada. Stavila si "Russell."
Ispravio sam.
Hvala. - Zbilja mi se dopalo, Ames.
Ali dosadno, je li?
Ne. Ne. Zaista, zaista mi se dopada.
Ahem... - Da, draga?
Netko za tebe na trojki... netko iz Harper'sa.
Kad si počeo govoriti za Harper's?
Nisam. Vjerojatno ništa. Možeš mi prebaciti na govornu?
Vrlo dobro. - I usputno, Glo',
ruž ti je bomba.
Hvala, lutkice. - Je li to "Ponoćna rosa"?
Stvarno bih to trebao prestati. - Što?
Ljudima stalno dajem nove razloge da zaključe da sam gej.
Mislim, u zadnje vrijeme, svi misle.
Neku večer, išao sam na večeru s tipom iz The Posta...
Kime? - Neću reći, obećao sam.
Nadalje, šetali smo i pričali o zdravstvenoj zaštiti, zaboga...
sljedeće što znam, stajali smo na uglu 18.-te i "T"...
i nekako mi je uspio uvaliti jezik u grlo.
A ja kao, "Čekaj malo, kako se to dogodilo?"
Ne razumijem. - Nisam ni ja.
Hej! - Michael.
Imaš minutu? - Naravno.
Imamo problem s "Proljetna slabost" pričom.
Dobio sam pismo od Davida Keenea. Vodio je CPAC konferenciju.
Napravio je... - Ljut si na mene?
Napravio je par teških optužbi. Moramo na njih odgovoriti.
Dobro. Bilješke su mi doma.
Vraćam se za 20 minuta. Je li to predugo?
Ima li u bilješkama što o minibarovima? To bi pomoglo.
Mislim. Ne, siguran sam. Zašto?
Tvrdi da Omni Shoreham nema minibarove.
To je izričito napomenuo. - Ne, vidio sam ih.
Male bočice pića bile su posvuda po sobi.
Dobro. Dat ću Aarona i Roba u pomoć,
i počinjemo s provjerom događaja.
Donijet ću bilješke. - Hvala.
Žao mi je, morat ćemo to dovršiti kasnije.
Ne, ne, razumijem. Hvala.
Što ne valja?
Reci mi.
Keene je bio u pravu, Michael.
Zabrljao sam.
Napravio sam ogromnu grešku.
Ne znam što kazati, želiš li moju ostavku, dat ću je.
Želim da mi kažeš što se dogodilo.
Nema minibarova u Omni Shoreham Hotelu.
Valjda sam vidio bočice i i pretpostavio.
Što znam da ne smijemo činiti.
Zbilja mi je žao.
Ljudi su pili iz najmljenog hladnjaka.
Mini-hladnjaka.
To je to? - Da.
Ostatak priče je čvrst? - Pa da, naravno.
Odi kući, Steve. Tvoju ostavku nećemo zahtijevati.
Zbilja? Nisi ljut? - Naravno ne.
Želiš moje bilješke?
Lijepo spavaj.
Hvala, Michael.
Hvala na podršci.
To je posao urednika.
Laku noć.
Haj, molim recepciju.
Haj, trebam informaciju.
Imaju li apartmani u hotelu minibarove?
A... može li gost unajmiti nešto kao...
mini-hladnjak ili slično?
Može? U redu, veoma vam hvala.
Rekla je, "Tu večer Vernon Jordana nisam pozvala,
jer su mi počasne gošće bile djevojke sa Smith univerziteta.
Neke su bile još djevice, i htjela sam da tako ostane."
I to ćeš staviti u novi članak, je li?
Bogami, Alec, ne znam.
Mislim, George je ugledna publikacija.
Ne bi unutra stavio takav trač, zar ne?
Ne, apsolutno ne.
Naravno da ću ga ubaciti.
Hvala Steve. Napravit ćeš da izgledam veoma, veoma žestok.
Ovaj, čipsa je opasno malo.
Odmah se vraćam.
Ne možeš se tu cijelu noć skrivati, Ames.
Mogu te nešto pitati?
Što je ovo?
Našla sam u hladnjaku.
Rekla si da mrziš kad je Diet Cola na zabavama
uvijek sobne temperature. I hoćeš li ju piti hladnu
moraš staviti leda, pa se razvodni. Sjećaš se?
Da, sjećam se...
To sam rekla pred nekoliko godina.
Steve?
Idem na noćnu smjenu, ali hvala što si me pozvao.
Hvala što si došao.
Pivo po abecedi, savršeno.
Oprezno vozi, Alec. - Tko je on?
Pomoćnik urednika Georgea.
Kad si počeo govoriti za George?
Zapravo nisam.
Vjerojatno nije ništa.
Znaš, ako se malo spustiš,
ne možeš vidjeti razliku između Timea i Peoplea.
Rekao si to kao da ima razlike između Timea i Peoplea.
Točno. Hej! Hvala, Steve.
Što?
Ljuta si na mene?
Rekla sam, ne odgovaram na "Ljuta si na mene".
Nisam ti teta iz vrtića.
Mislim da smo to već tisuću puta prošli.
Ne možeš ići na pravo.
"Ne želiš ići na pravo", sjećaš se?
Znam. Samo navečer. Ne bi morao prestati raditi.
Idem to odložiti. Odmah se vraćam.
Ne, hoću govoriti o tome.
Rekao sam ti, roditelji. U redu?
O tome nikad neće ušutjeti.
Ako ne odem, neće me pustiti biti novinar.
"Pustit te"? Imaš 24 godine, Stephen!
Ne znaš kako je bilo kad sam odrastao, Caitlin.
Imaju pravila.
Ako nisi liječnik ili pravnik, zastori su ti spušteni.
Pisac si za New-jebeni-Republic.
To nije dovoljno dobro?
Ne u Highland Parku.
Žao mi je, ja... - Prestani se za sve ispričavati!
Prčkala sam po tvom mailu. Trebao bi biti na mene bijesan.
Nisam.
Odbit ćeš, je li?
Ne mogu. Oprosti.
Sve stanice na radiju su o tome pričale...
Mike Tyson grizao Evander Holyfielda.
I to su bile nove stanice,
pa sam ih u utorak neke nazvao,
i na koncu u jednoj se probio.
Biblijska govorna stanica u Kentuckyju.
Uspio sam uvjeriti voditelja
da sam psiholog ponašanja
koji je specijalizirao ugrize "čovjek na čovjeka."
Rekao sam mu da sam obavio brojna istraživanja
na ljudima koji pod iznimnim stresom grizu meso...
I što su rekli?
Stavili me u živo, 45 minuta preuzimao sam pozive.
Oh, Bože!
Gdje je te našao?
Malo je glupo, znam. Blesavo.
Vjerojatno ću to ubiti.
To znači da će te mi pomoći?
Zašto? Ovaj tjedan dovršavaš?
Dobro, idemo dalje.
Chuck, što nam ti imaš?
Malo je teško prenijeti.
Teško za prenijeti.
Ok.
Počinjem priču o Haitiju,
i ići ću...
Hej. Ne dajte se prekinuti.
Hej, Marty. - Michael.
Imat ću ići na Port-au-Prince na nekoliko dana.
Aha.
Marty Peretz, naš šef, malo je zastrašujuć.
Što s dvotočkama i zarezima? Trebamo i njih zaokružiti?
Obavimo to, ok?
Koji je vrag ovo?
Marty nam je rekao da zaokružimo sve zareze u prošlom broju,
pa će nam pokazati gdje ih nepravilno koristimo.
Što?
Rekao je, "Zarezi se trebaju pojavljivati uvijek u parovima."
Očito je broj bio pun pogrešnih zareza.
"Pun"? - Tako je rekao.
Shvaćam.
Ne, nisam ljut, Marty. Malo me zbunjuješ.
Ljudi naporne sate rade za mršavu plaću.
Zaslužuju zahvalu,
ne još jedan tvoj svjetski čuven izljev gnjeva.
Da, ok. Radije ću dati ostavku no dopustiti da ih opet ponovno zastrašiš.
I budem. Razumiješ to?
U redu. Hvala.
"Velika rasprava o zarezu" je povijest,
i možemo se vratiti poslu.
Postoje dobri urednici, i loši urednici.
Imat ćete oboje.
Nadam se da će te jednom,
barem jednom dobiti pravog urednika.
Veliki urednik brani svoje pisce...
od sviju. Podupire vas, i bori se za vas.
Michael Kelly, bio je takav urednik.
Imao je tu vrstu hrabrosti.
I zato je izvisio.
Halo.
Hey, Chuck, ovdje Marty Peretz. Imaš trenutak?
Naravno, kako si, Marty?
U malko neugodnom sam položaju.
Mislio sam da bi mi ti mogao pomoći.
Naravno. - Radi se o Mikeu.
Oh. - On i ja...
ne ide već neko vrijeme, znaš.
Ton revije mislim da je... postaje suviše nečist!
Udaljava se od tradicije koja ga je učinila velikim.
I... išao bi napraviti promjene.
Shvaćam.
Htio bih da staneš na njegovo mjesto, Chuck. Volio bih da ti budeš urednik.
Urednik?
Tu je i zez, naravno. Mike o tome još ništa ne zna,
i proći će još dva tri dana prije no će saznati.
Do tada će to morati ostati među nama. Hoće li to biti problem?
Marty, Mike je prijatelj. - Cijenim to, Chuck.
Ali ne mogu ga maknuti dok ne znam tko će ga zamijeniti.
Zbog neprekidnosti. Tako to mora biti.
Morat ću o tome razmisliti.
Morat ću razmotriti s Caterinaom.
Naravno, naravno! Slušaj...
Marty, jeste li razmotrili o učinku koji bi moglo imati na osoblje?
Osjećaju se veoma...
Zaslužio je prilično odanosti.
Da, najviše borbama protiv mene.
Poanta je, ja nisam zaslužio takvu odanost. Izgledalo bi...
Bit ću tamo sutra. Proći ćemo sve detalje.
Hoćeš me nazvati u hotel? - Da.
Zbilja to cijenim, Chuck... tvoju diskreciju.
Laku noć. - 'Noć, Marty.
Baš sam završio razgovor s Martyjem,
otpustio me, izvršno odmah.
Moram napustiti zgradu do 17 sati.
Chuck Lane je izabran meni za zamjenu.
Chuck nije urednik.
Jedva da je pisac.
Nema šanse da mogu raditi za njega.
Trebali smo vidjeti da to dolazi...
način kako se smijao Martyjevim šalama na sastancima.
Nisu bile smiješne, ali Chuck je zavijao. Pravi političar.
Tvrd, bez smisla za humor.
Nadrkan. Znaš kako zna biti nadrkan.
Pokušaš li kad provjeriti valjanost njegovih članaka?
Uvijek je "oprosti", ali imamo obavezu provjeriti uratke.
Ok, nemojmo pretjerivati.
Ovo je još uvijek veliki magazin, još je uvijek važan magazin.
I... u ponedjeljak ujutro on će ga voditi.
Povraćat ću.
U redu. Pustite me otići, ok?
Pa, još jednom bih vam svima zahvalio. Zaista.
Volio sam svaku sekundu ovdje.
Sretno, Mike.
I tebi, Chuck.
Haj.
- Haj.
Ovaj...
oprosti zbog onog što se dogodilo kad je otišao.
Nisam znao što učiniti.
Hvala.
Zatrebaš li pomoć oko kutija, bit ću u svom uredu.
Kako je Chuck preuzeo,
posao se, po prvi puta,
počeo osjećati kao posao.
Počinjem biti nepošten.
Uistinu, napisao sam 14 uradaka dok je Chuck bio urednik.
A zadnji od njih,
bio je najveća priča koju sam ikad napisao.
Zanimaju li koga hakeri?
Jer sam upoznao klinca po imenu Ian Restil.
Najveći kompjutorski monstrum svih vremena.
Prodro je u bazu podataka kompanije Jukt Micronics,
i poslao slike golih žena
i plaće svih zaposlenika Jukta objavio na stranici
uz riječi, "Veliki loši Bionic Boy bio je tu, mala!"
Fantastično.
Ljudi u Juktu odlučili su da ga je jeftinije unajmiti
za sigurnosnog savjetnika nego ga pokušati spriječiti,
pa su se prošlog tjedna sastali u hotelu
gdje se održava državna hakerska konferencija.
Bili su predsjedavajući Jukta,
Restil, Restilova majka i Restilov agent.
Ne...!
Da, i hakeri imaju agente.
U redu, bio sam s njima za stolom.
Restil je podastro sve svoje zahtijeve.
Želim Miata-u... - "Želim putovanje Disney World."
Želim "X-Men" strip broj 1.
"...životnu pretplatu na Playboy." - I dodajte Penthouse.
Složili su se sa svakom riječi.
Oprostite gospodine, ispričavam se zbog prekidanja.
Možemo dogovoriti više novca i možete sami kupiti strip.
A kad budete odgovarajuće dobi,
možete kupiti auto
i pornografske magazine sami.
Guba.
Nakon toga, nakon sastanka,
vratio se u konferencijsku sobu, gdje su bili okupljeni hakeri,
i tamo su ga obožavali kao rock zvijezdu.
Tada, Restil je skočio na stol, i počeo...
Hoću Miata-u!
I počeo ovako zanašati bokovima. "Hoću Miata-u!
Hoću svoje Playboye! Hoću izlet u Disney World!"
Pokažite novac!
"Pokažite novac!"
Pokazalo se da se sada u 21 državi
razmatraju novi zakoni
zvani "Jedinstveni akt o računalnoj sigurnosti,"
koji bi osudio nedodirljive poslove
između hakera i poduzeća koja su ih koristili.
Međutim, Restilov agent istaknuo je listu od 300 stranaka,
gdje je jednome isplaćeno milijun dolara...
i kamion monster truck.
To je nevjerojatno.
Zbilja je blesavo, znam.
Čak nisam siguran hoću li to dovršiti.
Predstavništvo Forbes digitala
Sranje.
Ti si zvonio?
Da, ja sam.
Zašto ovo nisi dobio?
Da. Oh, to...
Ne znam.
Hej.
Da li se pridjeva "jooked" ili "jucked"?
Pridjeva se "Vrati mi moj članak."
Adam...! Možeš čovjeku dati minutu?
Oh, da. Ispričavam se.
Ovaj, samo to...
ona New Republic priča je jebena brbljarija.
Počeo sam provjeru za "Jukt Micronicsom,"
koji bi trebala biti najveća softverska kompanija u Kaliforniji.
Posjetio sam najveće pretraživače mreže... bez pogotka.
Pa sam zvao informacije svih država.
nigdje zapisa o kompaniji "Jukt Micronics."
Pokušao u Državnom poreznom uredu,
nije zapisano da je plaćen porez
za kompaniju naziva Jukt Micronics.
Pokušao u saveznom nadzornom uredu,
nema licenčnog zahtijeva za kompaniju tog imena.
Nazvao sam sve hakere koje poznam,
pitao jesu li čuli za "Državnu udrugu hakera",
ili hakersko ime "Big Bad Bionic Boy."
Ništa. Pokušao čak i Ian Restila osobno.
nema ga na popisu D.C., Virginia, Maryland.
Nema zapisa da je ikada pohađao javnu školu.
Još? - Molim.
Tip Joe Hiert u Glassovoj priči...
bio je kao, bivši košarkaški agent,
nitko tog imena nije registriran u NBA,
i nijedan haker ga ne poznaje.
Provjerio sam imena svih vlada...
Donijela sam kave.
Provjerio sam sve vlade navedene u članku,
prema knjizi imena citiranih državnika,
u cijelim Sjedinjenm dravama. Ni jedan Glassov izvor nije na popisima.
Jedna stvar se u priči slaže.
Što to?
Troje od njih pojavljuju se u državi Nevada.
David.
Za ime Krista. - Bože, oprosti, Stephen.
Htio sam vidjeti jesi li već pročitao. Ovdje je ležao, znaš?
Nemoj me mrziti, ok?
Stephen, poderao si ga.
Htio sam te sačuvati od prepravljanja, Davide.
Imaš nepotrebne navodnike posvuda.
Činjenice su manjkave. Mislim...
linija oko znaka "et"
niža je za 4,5 %, provjerio sam.
Sigurno jesi.
Rob i Aaron ubili bi te zbog takve stvari.
Ovo je New Republic, pamtiš?
Ovdje nema švercanja. Ne prihvatiš li to, neće biti izdano, nikad.
U redu.
Čuj, kasnije mi donesi bilješke, pa ćemo zajedno proći.
Ima tu dosta što mi se dopalo.
Zaista? - Zaista.
I natrag na posao, u redu? Soba pošte treba ribanje.
Ok. Hvala, Stephen.
"Imate jedan nepreslušanih poruka. Prvi poruka. "
Haj, Stephen, ovdje Adam Penenberg, iz Forbes Digital Tool.
Baš sam pročitao članak o hakeru.
Prije svega, čestitke.
Svima se ovdje dopada.
Htjeli bi napraviti prateću priču,
nešto kao "Drugog dana" priču,
i imam problema uslijediti Iana Restila.
Misliš li da bih telefonski broj mogao dobiti od tebe?
Čuj, mislim da je dobro što si pokušala.
Bilo bi dobro proširiti. Mislim...
da nisi pisala svom svojom snagom.
Mislim... - Mogu li?
Čudi me zašto se udaljavaš od stvari koje odlično radiš?
Jesi li primijetila kako zvoni
Steveov telefon u zadnje vrijeme?
Si vidjela te urednike na Večeri Dopisnika?
Kako su ga opkolili? - To je ono što želiš, Amy?
Da ti se dim skupine urednika upuše u guzicu?
Da. Da, to.
Caitlin, poduplat će si plaću
takvom neovisnošću.
Ti ljudi više ne žele političke uratke.
Žele boju, nijanse, humor.
Ali Amy, ti ne pišeš smiješno.
Malo je smiješno,
nije li?
Tražim Stevea. - U svojem je uredu.
Imaš časak, Steve? - Da.
Imaš telefonske brojeve izvora priče "Hakerski Raj"?
Aha, ali su doma.. - Mogu ih dobiti?
Naravno. Jesam li učinio što loše? Ljutiš se na mene?
Ne, samo trebam brojeve.
Važi.
Ok. Pokušavam biti smirena, ali...
znate za "Jedinstveni akt o računalnoj sigurnosti" u Glassovoj priči?
Trebao bi biti na raspravi zakonodavstava 21-ne države?
Provjerila sam pedeset. Nema takvog akta.
Predivno.
A Julie Farthwork, iz "Computer Security Center-a"?
Nisam sigurna da uopće postoji.
Isto i s Jim Ghortom iz "Centra za Međudržavnu online istragu."
A ja nemam ništa o
"Državnoj udruzi hakera" ili "Franku Julietu."
Čovječe!
Znate zašto je to super? Mislim, u čemu je ironija?
New Republic, najsnobskiji časopis za poslovnjake...
"revija za predsjednikov let u Air Force One"...
i njihova zvijezda ode van gdje ga potpuno zavede skupina hakera.
Mislim, Bog to ne bi bolje napisao.
Adam? - Da
Kad već po tome kopam,
ima šanse da podijeliš sa mnom priču?
Zaboravi.
Na nekartiranom smo području, Adame...
internetski časopis proganja giganta.
Trebaš nekog uz sebe da preuzme dio šrapnela
ako se stvar rasprsne.
Bože, to je dirljivo. - Potpuno si zatrpan.
Pripremaš priču o Kim Polese. Znam da je rok petak.
Stići ću.
Sve na čemu radim, tako je... mrtvo,
a ovo je spektakularno.
Andy... ne.
Nisi sam pronašao priču. Kambiz ti ju je predao.
Da nisam bila kod zubara, možda bi ja preuzimala slavu.
Zašto jednostavno ne podijelimo imanje, ok? Sranje!
Ovo zvuči ružnije no sam namjeravala. Oprosti.
Hej. Hej.
Pa, Ian Restil mi je uzvratio elektronsko pismo.
Mogao bi ti osigurati s njim u izravni kontakt, mislim,
barem do idućeg tjedna. Ovo je e-mail:
"Tvoja mi je priča uništila posao, neću ti govoriti..."
Mislim da je mislio... - "Ne želim s tobom razgovarati."
Da. "Na odmoru sam s roditeljima,, i ostavi me na miru."
Koji roditelji idu na odmor sa svojim djetetom početkom svibnja?
Dobro pitanje.
Valjda bi trebao znati njegovu mamu. Malo je smotana.
Ovo je njegova e-mail adresa, želiš li mu sam pisati.
Ovo su moje bilješke.
Ovdje je broj Državne udruge hakera.
Neka te ne odbije duboko teško disanje.
To je... ne znam, njihova odlazna snimljena poruka.
Ne pitaj me zašto.
I zatim broj Jukt Micronicsa.
Predsjedatelj se zove George Sims.
Mogu zamisliti da je taj Penenberg imao teškoća tražeći,
ali znaš, svašta.
Ovo je URL njihove web stranice.
I, čini se, nisam mogao naći broj Joea Hierta.
Pretražio sam kuću. Negdje je. Znam to.
Imat ću ga do sutra, to je u redu.
Sigurno. - Da.
On je Restilov agent.
Mogu... Ostavit ću te svojoj privatnosti.
Ne. Sjedni se. "650," je taj Palo Alto?
Ovaj, ne, Silicijska dolina.
Vjerojatno ćeš dobiti glasovnu poštu. Obično ju dobijem.
"Dobili ste sjedište društva Jukt Micronicsa.
Molim ostavite poruku. "
Ovdje Charles Lane, zovem za New Republic magazin
u Washington D.C., htio bih govoriti s Georgeom Simsom, ako mogu.
Već imaju naš broj.
Izgleda već imate naš broj. Hvala.
Žao mi je. Razgovarali smo milijun puta.
To je zapravo njegov glas na automatu.
Sims je jako nepovjerljiv,
ne dozvoljava ni tajnici snimiti odlaznu poruku.
Tko je sljedeći.
Ovaj, Penenberg.
Oh.
Ovdje Adam.
Haj, ovdje Chuck Lane. - Haj, Chuck.
Imam za tebe telefonske brojeve. - Telefonske za što?
Za George Simsa, pri Jukt Micronicsu. Imaš olovku?
Da, naravno.
Ok, hvala.
Ovo je broj Jukt Micronicsa.
"Dobili ste sjedište društva Jukt Micronicsa.
Molim ostavite poruku."
Učini mi uslugu.
Zovi ovaj broj, u isto vrijeme kad i ja, ok?
Spremna? - Da.
Hajde.
"Dobili ste sjedište društva Jukt Micronicsa.
Molim ostavite poruku." - Što si dobila?
Glasovnu poruku. - Ja imam signal zauzeća. Poklopi.
Pokušaj ponovno, ok?
Biraj.
Signal zauzeća.
"Dobili ste sjedište društva Juk... - Ja imam glasovnu. Poklopi..
Glavna softverska kompanija s jednom linijom?
Kako ide?
Dobro.
Ima preko 38°. - Oh, sranje.
Dođi, mali.
Da ga okupam? - Bilo bi dobro.
Da.
Kako si mi?
Halo?
Halo, ovdje George Sims. mogu govoriti s Charlesom Laneom?
Trenutak, molim.
Dušo, to je George Sims.
Oh.
Ja ću ga uzeti.
Dođi, slatkani. Da, da...
Halo?
Da, ovdje George Sims, iz Jukt Micronicsa.
Govorim li s Charlesom Lane?
G. Sims, hvala što ste nazvali.
Sad zapravo nemam puno vremena. Imamo zabavu u uredu.
Aha.
Čujte, zovete li zbog komentara vaše priče,
nemam ih,
osim što ću reći da bih radije da nisam pokrenuo glupu stvar.
Razgovor je bio neslužben,
i vaš izvjestitelj to zna, onaj Glass.
Zovem samo zbog potvrde informacija. - Ne potvrđujem ništa.
U osnovi, volio bi da svi vi lijepo nestanete, ok?
Halo?
Hej. - David.
Oprosti, Steve. - Sranje.
Nisam te htio preneraziti. Pomislio sam da bi šalicu kave.
Što tu radiš? - Produžavam.
Dorađujem članak, da opet ne bi bio razderan.
Hvala. - Nema na čemu.
Uvijek te zaboravim pitati. Kako ide studij?
U redu. Za... zatrpan sam.
Zatrpan si. Dobro.
Ok. Vjerojatno bih te trebao ostaviti.
Trebaš li još štogod? - Ne. Laku noć, David.
Laku noć. Hvala, Steve.
Ja ću.
Halo? - Chuck? Steve je.
Haj, Steve.
Oprosti što kasno zovem.
Zanimalo me...
Jesi li dobio poziv od tipa iz Jukta? Georgea Simsa?
Jesam, da. - Da. sjedio sam i razmišljao,
i odlučio mu dati tvoj kućni broj,
bez da sam prije pitao. Htio sam se ispričati.
Nije potrebno. - Neki pizdek, slažeš se?
Ne mogu baš reći, jer je prebrzo prekinuo.
Kod kuće si, Steve? - Ne. Zašto?
Ostavio sam ti poruku na aparatu.
Ti iz Forbesa hoće opet s nama razgovarati.
Imamo konferencijski poziv u 9:00.
Naravno. Zvuči kao zabava.
Da?
Ok, noć, Chuck. - Vidimo se ujutro.
To je otkačeno.
Jutro.
Hej.
Hoćeš se smijati? - Naravno.
Web stranica Jukt Micronicsa. - Oh, dobro.
Da, možda nećeš tako misliti kad vidiš što je na njoj.
Mislim da g. Sims nije baš volio naš članak.
Da. A našao sam i ovo u svom hladnjaku, iz nekog razloga.
Ian Restilov agent, Joe Hiert.
Na trenutak bi načinio stanku.
Ne možete u svijet novinarstva dok ne shvatite
kako se uradak uređuje na mjestu kao što je "TNR."
Sustav koji je Michael Kelly prenio iz New Yorkera.
Trodnevni test mučenja.
Ako je članak dobar, postupak će ga samo poboljšati.
Ako je klimav, unutra si za dugog vikenda.
Priča ulazi i predaje se višem uredniku.
On, ili ona uređuje na računalu,
zatim zove pisca koji radi preinake.
zatim odlazi drugom uredniku, pisac ju ponovno preinačuje.
Onda ide na provjeravanje činjenica, gdje se svaki navod u priči,
svaki datum, naziv,
svako mjesto citata provjerava i potvrđuje.
Pa priča ide prvom uredniku, gdje se nanovo razmatra.
Pa odvjetnicima, koji navaljuju svoj teret provjere.
I Marty ju pregleda. Veoma brine za svaki komentar
koji magazin izda.
Preuzima ga proizvodnja, stavlja u stupce i postavlja slog.
To onda ide na papir i vraća se piscu,
prvom uredniku i natrag glavnom uredniku.
uredniku broj dva na potvrdu činjenica, opet piscu,
i natrag u proizvodnju.
Za to vrijeme odvjetnici čitaju i čitaju,
pregledaju crvene oznake, sve što izgleda nepotkrijepljeno.
Jednom, kad su zadovoljni, sve se nanovo otisne, i ponovi.
Svaki urednik, provjere, prolaze se zadnji put.
I... svi ćete negdje početi kao pripravnici.
A pripravnici rade puno provjera, pa prisluhnite.
Postoji rupa u sustavu provjere.
Velika.
Činjenice mnogih uradaka lako se provjere na nekim izvorima.
Ako je članak, recimo, o nadomjescima za etanol,
nepotkrijepljenost se da provjeriti u zapisima Kongresa,
trgovinskim publikacijama, LexisNexisu,
i filmovima C-SPAN-a.
Ali kod nekih članaka,
jedini dostupni materijal
su bilješke koje je načinio sam autor.
Steve?
To mi ne izgleda kao prava poslovna vizitka.
Da, znam. Taj tip je malo ko klaun.
Ne bi platio ni za izradu prave vizitke.
U redu.
Moj ured, u 9:00, važi? - Da.
Dobro jurto.
Još nekoliko ljudi čini se ne možemo pronaći...
Julie Farthwork, Franka Julieta
i Ian Restilovog agenta, Joea Hierta.
Zvali smo brojeve koje ste nam dali, dobili govornu poštu za sva tri.
I vraćeni su e-mailovi, "Nema adrese" ili "Račun zatvoren."
Zbilja? Jer sam im mailao svakom oko milijun puta.
Hiert je povezan po cijeli dan.
Jeste li te ljude zvali i dobili ih izravno?
Ne, uvijek sam ostavljao poruke,
i govorio nakon što bi uzvratili poziv.
Pri pozivu Nevadinog zakonodavnog ureda,
Jim Ghort je jedini s kim si govorio.
Da. - Imaš li njegov broj?
Da, definitivno. - Usput, po kom si osnovu...
zapisao da je Jukt jedna od glavnih softverskih kompanija?
Nisam. Dodano je na desku, ili kod uređianja.
Je li hakerska konferencija gdje si upoznao vodeće Jukta...
Taj dio članka je obmana.
Uopće nikad nisam bio u Restilovom domu.
Nisi bio u Restilovom domu, sa vodećim ljudima Jukta?
Ne, nisam htio sugerirati da sam bio.
Oprosti za ovo. Je li faks prošao u redu?
Da, je.
Mislim da je adresa krivo zapisana. Ne možemo naći stranicu.
Hoćete ponovo pročitati? - Naravno.
Dali ste nam "members.aol.juktn.html."
Čekaj. Jeli bilo sa "M"? - Oprosti?
Poslije Jukt, je li bilo "M," kao "Micronics"?
Ne, bilo je "N", kao "Ne radi."
Probaj "M." - Ok.
Oprosti, žurio sam.
Naravno.
Ali se nalazim začuđenim, Stephen.
Zašto bi najveća programerska kompanija svoju stranicu
stavila dostupnu samo članovima AOL, a ne cijeloj mreži?
Nemam pojma.
Nemam stranicu tako da o tome puno ne znam.
Vjerujem da vi o tome znate više od mene.
Ok. Čini se...
da sada imamo stranicu Jukta.
Mogu reći, Stephen...
meni izgleda veoma sumnjiva.
Kako to?
Otvoreno, ne izgleda kao prava web stranica.
Izgleda kao stranica kreirana... da nekoga zavede.
Ne znam puno o kompjutorima. Može li to netko učiniti?
Naravno. Veoma jednostavno.
Tako lako, da je nevjerojatno.
Još želiš broj Jima Ghorta? Našao sam ga u svom bloku.
Da, naravno.
U redu. 605, 84...
Čekaj. - Oprosti?
"Šest nula pet", to nije Nevada.
Oh.
Kao da sam zamijenio s drugim izvorom.
Ovaj...
Oprostite za ovo. Oh, znate što je bilo?
Jim Ghort je bio onaj koji mi je rekao za zakonodavne službenike.
Ne znam što sam mislio. Morao bih vam dati...
Steve.
Daj mu broj.
Tip je pečen.
U redu, Stephen, na svjetlost s time,
koliko si siguran u svoju priču?
Sad nismo službeno?
Ako želiš.
Pa, neslužbeno...
neke stvari koje ste naveli...
web stranica...
ideja da sam s njima uvijek govorio preko glasovne pošte,
da je, da su uvijek oni zvali mene...
prije se nije činila neobičnom, ali očito,
ima nekih problema s pričom. Vi ste na njih ukazali.
Dio priče struktuiran je na taj način...
Ja... ne...
u svjetlu toga svega...
ja...
povećavam vjerovanje da sam nasjeo.
Pa smo razgovor prekinuli,
nakon što je tipu doslovno dopustio jednosatno saslušavanje.
Rekao sam, "Chuck, š.. što se događa?
Ovaj... nisi me podržao?"
On je, "Žao mi je, Steve, moram štititi magazin.
Znaš, ja sam urednik." - Tipično.
Bio je takav šupak. Mrtav sam, prilično.
Da, ovdje Kambiz.
Možemo razgovarati? Kao urednik i urednik?
Sigurno. Naprijed.
Potpuno neslužbeno, skoro kao čovjek s čovjekom?
Naravno.
Otkrili ste nešto što je učinio problematični klinac,
ali još ne znam što smjerate?
Mi nismo u onom "imam te" novinarstvu.
Nisam zainteresiran sramotiti vas, ili New Republic.
Nisam zabrinut za sebe ili magazin. Radi se o poštenoj igri.
A imamo klinca koji je iz temelja,
do kraja zasrao. Na veliko.
Izvješćivanje mu je bilo nemarno, to znamo.
Trenutno pokušavamo stvar riješiti interno,
kao što bi i vi.
Slušaj, objavit ćemo nešto
u rubrici "Trik se izvodi,
i pametni hakeri stvaraju iluziju."
Ne mogu ti govoriti što tiskati ili ne.
Vi ste novinari.
Ali... može biti jako povrijeđen ako što objavite. Njegova karijera.
Chuck, razumijem, zaista.
Kod takove greške uzdao bih se
u plemenitost ljudi.
Ali...
to zadire upravo u naše područje.
Moramo objaviti.
A onda ćemo trebati tvoj komentar.
Pa s obzirom na događaje,
koliko ćete čvrsto stajati uz priču?
Istražit ću ju.
Nije to tako strašno. Izvori su te povukli za nos.
Dogodi se. Tiskat će opoziv, i to će biti to.
Steve, ne će ti naškoditi karijeri.
Naravno, da nisi bio zauzet predavanjima,
možda se ne bi dogodilo. - Znam, moram prestati. U pravu si.
Mogu s tobom na tren razgovarati, Steve?
O čemu?
Obavimo to nasamo.
Trebamo se odvesti do Bethesde.
Zašto? - Hoću upoznati Joea Hierta.
Već sam rekao, nitko ne zna gdje je.
Možda bi se u hotelu gdje si upoznao Restila i Simsa,
netko sjetio, ili imao kakvog pojma...
Bilo je stotine ljudi, ok?
Oni iz Forbesa žele te uništiti.
Veoma su sumnjičavi u vezi materijala u članku.
Znaš to. - Da.
I idu on-line sutra sa svojim uratkom.
Oh. - Ok?
Da. - Čuj...
Steve? Steve. - Da?
Nađemo li Hierta,
mogu ih dan dva zadržati, ok?
Dobro. Donijet ću svoj notes. - Važi.
Pođimo. - U redu.
Bili smo za ovim stolom.
Restil je sjedio ovdje, njegova majka s lijeva,
Hiert... oprosti, majka je bila s desna.
Hiert je tu sjedio,
ali Restil mu je htio biti bliže, pa je stolicu premaknuo ovamo.
Sims je sjedio ovdje. Odvjetnik do njega.
Zaboravio sam mu ime, u notesu je.
Netko je pušio, za onim stolom,
i Restilova majka zahtijevala je da pređemo na udaljeniju stranu.
Tamo.
Hakerska konferencija je bila u blizini, je li?
Da, zgrada do.
Ne sjećam se iz članka. Koliko je ljudi bilo prisutno?
Kao stotinu, možda dvije. Imam u notesu.
200 ljudi? Ovdje?
Da, ulazili su i izlazili. Uglavnom su bili klinci.
To mi se ne čini vjerodostojno.
Znam samo da sam bio ovdje.
Svi smo bili ovdje.
Oprostite gospodine, mogu pomoći? - Da, možete.
Zanimamo se za konferenciju održanu ovdje, u jednu nedjelju.
Računalni hakeri. Sjećate se čega takvoga?
Sigurni ste da ste u pravoj zgradi, gospodine?
Da, sigurni. - Zbog čega?
Zgrada je nedjeljom zatvorena.
Znam samo da je bilo ovdje.
Konferencija je bila baš tu.
Zato su Restilovi ostali samo par minuta.
Jer je bio glupi prostor za stiskanje.
Pa su otišli u restoran na večeru, s nekim hakerskim prijateljima.
Hvala.
Koliko? - Huh?
Ljudi na večeri. Koliko?
Oko deset, mislim. Uključujući mene.
Ian je čak imao jaknu.
Hiert je bio isto? - Da.
To je tu blizu? - Da, preko ulice.
Dobro, pređimo ulicu.
Znaš, zbilja mi se ne dopada kako postupaš prema meni , Chuck.
Čini se da nećeš sa mnom ni govoriti.
To je tu? - Da.
Nisam učinio ništa loše, ok? Nisam učinio ništa loše.
Vidio si bilješke, sve je bilo u njima.
Zaveli su me, nasjeo sam, žao mi je. Zašto si toliko ljut?
Bilo je deset ljudi? - Da.
Na večeri? - Da.
Nedjeljom zatvaraju u 15:00.
Da, znam. Skoro nas nisu pustili unutra. U redu?
Ali je bilo par minuta prije 15:00,
i Ian je izgledao kao da će zaplakati, pa su rekli može.
Ali večeru? - Uđi i sam upitaj, Chuck.
Pitaj jesu li poslužili društvo koje je ušlo u 14:58
i odgovor će biti da, jer smo tada došli.
Ljudi iz Forbesa će sve to imati,
i kopat će po zapisima i poslovnoj zgradi.
Tamo su sigurnosne kamere, i provjerit će ih.
Nisam učinio ništa loše, Chuck!
Zbilja želim da prestaneš tako govoriti!
Steve...
hajde, svatko može pogriješiti.
Znaš, to nije u redu, Chuck!
Ok, osjećam se zaista napadnut.
A ti si moj urednik. Trebao bi me podržati,
a uzimaš njihovu riječ protiv moje?
Trebao bi podržati mene!
Kritike predsjednikovog programa bile su...
Ostavi ugašeno.
Žao mi je što sam vikao na tebe.
Chuck?
Steve!
Zaustavi vražji auto. - Da.
U redu.
Bilo je puno pritiska.
Chuck, nikoga nisam htio dovesti u nevolju.
Ok. Ok.
Nisi bio na konferenciji?
Ne.
Znaš, imao sam njen opis iz puno izvora.
Mislio sam da je vjerodostojno. Ok?
Htio sam priču, gdje bi se osjetili kao svjedoci,
zbog kolorita. Pa sam rekao da sam bio osobno.
A sve što smo rekli Forbesovima...?
Oprosti, Chuck.
Upaničario sam se.
Želiš li da kažem da sam izmislio...
budem. Ako ti pomaže, reći ću.
Želim samo da kažeš istinu, Steve.
Možeš li?
Možda ima aspekata koje niste razmotrili.
Zašto ga braniš? - Nitko ga ne brani, Chuck.
Naravno da ga braniš. - On je dijete.
Krivotvorio je svoje bilješke, Lew. Razmotri to na trenutak.
Znaš? Sjeo je,
načrčkao hrpicu telefonskih navoda,
i to predao kao izvorišni materijal za potvrdu.
To te ne vrijeđa? - Naravno da da.
Lagao je i uredniku. I to bi te trebalo vrijeđati.
Zbunjen je i rastresen klinac, očito, Chuck.
Suspendirajmo ga na par mjeseci, ali ga nemojmo uništiti.
Suspendirajmo...
Političke okolnosti treba uvažavati...
ostatak osoblja, način kako suosjećaju.
To sve već znam. - Govorim ti ovo,
ako ga otpustimo, neki će ljudi otići.
Ne znam hoćemo li imati magazin do kraja dana.
Hej, Caitlin. - Ne sad, David.
Kako mu je? - Kao olupina, naravno.
Želim ga ovdje, Caitlin. - Suviše je uplašen da bi ušao.
Misli da ga želite uništiti. Zna da je učinio nešto strašno.
Zna da je teško zabrljao.
Najviše je uzbuđen jer je lagao tebi, Chuck.
Jer zna da si to primio kao znak nepoštovanja,
a ne kao panične poteze, što i jesu.
Pomisli na teret koji je snosio... i još predavanja.
Spavao bi po dva sata zadnjih devet mjeseci.
Postao je nemaran, i laganjem prikrivao trag.
Bolestan je od toga. - Caitlin...
zgrada koju je opisao, uopće ne postoji.
Izmislio ju je.
Onda...?
Očito, treba pomoć.
Potrebna mu je pomoć. - Dovedi ga ovamo.
Ne možete ga otpustiti.
Mislim da ne bi preživio.
Ne shvaćaš, ima samo nas.
Ne možeš ga otpustiti, Chuck.
Hvala, Lew.
Hoćete nas ispričati na trenutak?
Chuck nije otpustio Stevea... Suspendirao ga je na dvije godine.
Moram prekinuti, Caitlin.
Poslati na:
...smiriti dionice,
i znaš, unutar... Steve!
Što ovdje radiš?
Tako sam mrtav.
Gotov sam.
Nitko me više neće zaposliti, je li?
Bio sam nemaran, tako vjerovao izvorima.
I onda o tome lagao.
I baš Chucku, od sviju.
Jedinom koji me potpuno mrzio.
Uvjeren sam da tu nema ništa osobno.
Ne?
Chuck u glavi drži listu...
svih koji su "Michael Kelly" osobe.
Nekoliko puta,
rekao sam što nisam trebao reći...
o tebi.
I sad, evo mi.
Zato mi je tako složio i ubio me.
Pa, moram ti reći, Steve, bio je unutar svojih ovlasti.
Stvari koje si učinio su prekršaji za otkaz.
Znam, ne kažem da nisu.
Učinio sam strašna, strašne stvari.
Ali, vjeruj, Michael, Chucku nije stalo do njih.
Kaznio me zbog moje odanosti tebi.
Baš sam idiot.
Tko će me sad zaposliti?
Steve, imam te nešto pitati.
Jesi li kad "kuhao" priču dok sam ti ja bio šef?
Jesi li kad meni lagao?
Priča "Mladi konzervativci" i mini-bočice?
Je li to bila istina?
Halo. - Chuck, ovdje David Bach.
Žao mi je što ti navečer dosađujem, ali je čini se važno.
Dobro je. Ima li problema?
Pa, ne znam.
Baš sam završio razgovor sa Stephenom.
Zvučao je užasno.
Jesi li ga suspendirao, Chuck?
David, koji je tvoj problem?
Tražio me ne bih li ga odvezao u Dulles navečer.
Da nije siguran hoće li sam sigurno voziti.
Pomislio sam da bih te na to trebao upozoriti.
Je li rekao kamo će ići?
Da, da će neko vrijeme biti s obitelji.
To može biti samo na dva mjesta.
Roditelji mu žive u Highland Parku, je li?
Da. Ili kod brata, vani u Palo Alto-u.
Oprosti? - Svog brata, na Stanfordu.
Chuck?
Tvoj brat pozirao je kao "George Sims."
Što?
Telefonska snimka Jukt Micronicsa?
To je broj u Palo Alto-u.
Tvoj brat je student na Stanfordu. Dao si da pozira Simsa.
Ne, Sims je pravi čovjek... - Steve, Steve...
Pričao sam s njim milijun puta. Brat i ja nismo govorili...
Prestani. Lažirao si Simsa, lažirao web stranicu...
Lažirao sve govorne poruke... - Ne znaš, Chuck.
Restila, Hierta, Ghorta... - Sve si izokrenuo.
Sve je to govno. Mogu istražiti, ako me natjeraš. Sve će ti pasti na leđa.
Ne znam o čemu govoriš. To su stvarni ljudi.
Jesu? - Da.
Pogledaj me.
I reci to ponovo.
Svi su oni stvarni ljudi.
Tsk... u redu.
Hoću da izađeš.
Što?
Želim te vani,
i ne možeš ponijeti ništa sa sobom.
Imam tu dokumente, ok? Trebam ih staviti na disk.
Ne. - Ne, moji su. Osobne stvari!
Briga me.
Znam da te nije.
Mogu barem ugasiti svoje računalo? - Ne diraj ga!
U pola sam dokumenta, Chuck! - Odmakni se od stola!
Do vraga! - Napusti ili ću zvati sigurnjake!
Isuse Kriste. - Ok?
Mogu uzeti svoj Rolodex?
Steve...
Mogu uzeti svoje pravne knjige?
Naravno.
Ali ću morati imati tvoj sigurnosni ključ.
Nisam kriminalac, Chuck.
Ok?
Ja nisam kriminalac. - Oh, čuo sam te.
Hajde.
Chuck...?
Rekao sam da mi je žao.
Znam.
Ali moraš otići.
"Posrednici obveznicama u pravilu
nemaju dovoljno vremena za postupanje.
A investicijska kuća s Wall Streeta, RVL,
svoju poslovnu etiku na poseban način..."
"...jedan dobavljač testira ručno izrađenu bočicu za urin...
koju koriste policajci pri zasjedama..."
"Nekoliko dana kasnije Mike Tyson bio je diskvalificiran
zbog griženja Evandera Holyfielda,
U tucet emisija ponudio sam usluge kao stručnjak za ugrize.
Razumijem se u ugrize..."
"otvoren mini-bar, a prazne bočice
razasute su po tepihu."
"Bio je to mjesečni zbor
"Komisije za obnovu dostojanstva predsjedništva".
"Proroci Patrioticsa imat će teškoća
s bogataškom prodajnom politikom."
Hvala, George, oprosti zbog teškoća. - Nema problema, Steve.
Chuck?
Um...
Ono... sa Georgeom Simsom?
Bio je...
glas... koji si čuo... na telefonu.
bio je to moj brat. Žao mi je.
Ali postoji George Sims.
Ja... govorio sam s njim, milijun puta.
Prestao me zvati.
Znaš, zbog članka.
Bio je zbog toga jako ljut. Nisam znao što napraviti.
I ljudi iz Forbesa su me teško pritiskali.
Znaš? I ti si bio tako ljut!
Mislio sam skinuti to sve s leđa, ok?
Bar na jedan dan.
Samo dan da ste mi dali... našao bih ga.
To možeš shvatiti, zar ne?
Otpušten si, Steve.
Što?
Otpušten si. Ostao si bez posla.
Ne možeš...
Chuck...
hoćeš me molim te odvesti na aerodrom?
Isuse.
Molim te, ok?
Ne moraš sa mnom razgovarati, ako ne želiš.
Dobro.
Samo trenutno ne mogu biti sam.
Ok? Ja...
Bojim se što ću učiniti.
I znaš... ne mogu tamo sam otići.
Ne idem nikamo s tobom.
A ako se osjećaš opasnim po sebe,
možeš nekoliko minuta sjesti dok se dovoljno ne smiriš i možeš ići.
Ali s tobom ne idem nikamo.
Bojim se... nešto ću si učiniti.
Učinit ću nešto, ok?
Čuo si što sam rekao?
Da.
Kvragu više s pričama.
Chuck, molim te?
Prestani zavijati, Steve. Gotovo je.
"Spring Brekdown," - proljetna slabost "The Jungle." - džungla
"A Fine Mess," - lijepa zbrka "After the Fall," - nakon jeseni
"Peddling Poppy," - ludi mak "Cheap Suits," - jeftina odjeća
"Kicked Out," - najuren "No Free Launch," - nema besplatnog lansiranja
"Ratted Out," - izgnan "State of Nature," - prirodno stanje
"Clutch Situation," - kritični položaj "All Wet," "Plotters," - svi mokri, urotnici,
"Praised Be Greenspan," - hvaljen budi greenspan "Monica Sells..." - Monica prodaja
"Hack Heaven." - hakerski raj.
Koji to vrag radite Steveu?!
Zvao me iz svog auta, histerično. Pitala sam ga što nije u redu,
rekao je, "Pitaj Chucka..." - Otpustio sam ga, ok?!
Ne suspendirao, otpustio.
Jer to nije bio jedan izdvojeni incident, Caitlin.
Kuhao ih je tucet, možda više.
Morat ćemo ih sve proći, ti i ja. Sve ukupno.
Ne, bio je to samo "Hakerski raj." Sam mi je to rekao!
Da ti je stranac, da samo pišeš o njemu,
i da ti je rekao, učinio sam to "samo jednom"...
Bi li mu vjerovala na riječ?
Naravno ne bi, kopala bi i uništila ga.
I naljutila bi se da tko kaže da ne smiješ.
Sve njegove priče prošle su potvrdu vjerodostojnosti.
Kao i "Hakerski raj"!
Ti si dobar novinar.
Uvijek si bila pametna, temeljita novinarka. Zašto sad ne možeš biti?
Jer to što mi govoriš je nemoguće, Chuck.
Pođi gore.
Ponovno ih pročitaj. - To je sranje!
Uvjeri se da ideš dovoljno unatrag,
jer polovica je izdana dok je još Mike bio ovdje.
U tome je stvar. Naravno.
Što ćeš učiniti, Chuck, pobacati nas, jednog po jednog?
Svakog tko je bio odan Mikeu, i imati osoblje koje pripada tebi?
Želiš tako voditi magazin?
Ako stvar pukne, više neće biti magazina.
Želite li da je zbog Mikea, nek bude zbog Mikea.
Boli me govno. Možeš mi zamjerati,
možete me mrziti, ali u ponedjeljak ujutro,
svi ćemo odgovarati za ono što se dogodilo.
Svi ćemo se morati ispričavati!
Isuse Kriste! Imate li pojma koliko sranja ćemo jesti?
Svaki suparnik koga smo uboli će nas dograbiti.
I trebao bi. Jer smo isprdili, Caitlin.
Prodao nam je izmišljotinu za izmišljotinom,
a tiskali smo ih kao istinu.
Samo jer... nam je "zabavan."
To je neobranjivo.
Znaš li to?
Svi su u sobi konferencije? Aha.
Znate što je moglo to sve spriječiti, je li?
Ne. Što?
Slike.
Kako bi izmislio osobe
da su svi o kojima pišemo, fotografirani?
Znaš, Stephen...
kad bi htio, mogao bi klincima napraviti veliku uslugu.
Da? - Da.
Dati im nešto dosadno, svakidašnje.
Dati im manje nadanja.
Vjerojatno bi mogao.
Ne želimo da skupina maloljetnika dobije čir, zar ne?
Dobro jutro.
Haj.
Isprika našim čitateljima.
Zgodno...
...jer sam mislio da ću vam to morati obrazlagati.
Pa, što misliš o ovim ljudima?
Hvala.
Hvala, svima.
Hvala. Hvala vam.
Steve?
Stephen?
Pročitali smo sve članke,
cijelo osoblje, pronašli smo one
sa činjenicama i izvorima koje ne možemo potvrditi.
Znam da ne možeš prihvatiti krivnju,
ali hoću da mi potvrdiš neke naslove.
Nismo pripravni potvrditi ili zanijekati nešto...
Evo što ću učiniti.
Čitat ću listu sumnjivih naslova, jedan po jedan.
Imaš li prigovor na neki naslov,
provjerit ćemo ga i skinuti s liste.
Nastaviš li šutjeti, predvidjet ćemo da je fabriciran...
bilo djelomice ili u cijelosti, ostaje na popisu.
Jeli to svima jasno?
Dobro.
"Hazardous To Your Mental Health." opasno po vaše duševno zdravlje
Znači ostaje na listi sumnjivih priča.
Fabriciranih priča.
Razumjeli smo. Možemo nastaviti?
"Holy Trinity." sveta trojica
"Probable Claus"? moguća klauzula
"Don't You Dare." ne usuđujte se
"Spring Breakdown." proljetna slabost
"State Of Nature." prirodno stanje
"Rock The Morons." zibajte kretene
"After The Fall..." nakon jeseni
Morate znati komu pišete,
i morate znati u čemu ste dobri.
Zapisujem što ljudi rade.
Uočavam što ljudi čine, što ih pokreće, plaši,
i to zapišem.
Tako su oni ti koji pričaju priču.
I znate što?
I takvi uradci mogu osvojiti Pulitzera.
Steve?
preveo drdamjan
Članak Adama Penenberga objavljen je on-line svibnja 1998.
i postao je simbol prodora internetskog novinarstva.
Tog lipnja, New Republic tiskao je ispriku svojim čitateljima, priznajući da su 27 od 41-og
napisa Stephena Glassa djelomice ili potpuno izmišljeni.
Michal Kelly postao je urednik Atlantic Monthlyja.
Travnja 2003. ubijen je pri operaciji Iraqi Freedom. (jedan više za Irak)
Stephen Glass diplomirao je pravo u Georgetownu i živi u New Yorku.
U svibnju 2003. izdaje prvu novelu "Fabulist", o ambicioznom novinaru
koji likove i priče izmišlja da bi izgradio karijeru.
Chuck Lane sada piše za Washington Post.